TRANSZCENDENS
Azt mondják, Bostonban van áram.
Sőt Denverben még telefon is.
De semmi sem olyan, mint régen.
Talán elkerülhetetlen volt.
Ember és technológia előbb-utóbb összeütközött volna.
Elméletileg az internettel a világ összement.
De mióta nincs, még kisebbnek tűnik.
Én mindenkinél jobban ismertem Will és Evelyn Castert.
Tudtam, hogy mindketten zsenik...
akik bármit megtennének azért, amiben hisznek.
És amit szeretnek.
Nem értem, mire jó ez.
A réz óv az elektromágneses sugárzástól.
Igen, ezt én is tudom, csak azt nem,
- mért csinálod. - Menedék.
Itt nem jut át semmilyen külső jel.
Nuku térerő.
Látod? Semmi.
Aha, klassz, de ki is kapcsolhatnád.
Ki, de te akartad kiiktatni a zavaró tényezőket, nem?
De, én akartam.
- Gyere, mert elkésünk. - Honnan?
- Tudod, mit... Evelyn? - Mit?
Egész jó irányba haladok. Azt hiszem.
Will! Miért nem öltözöl?
Nem értem, mit töröd magad ezzel a bizonyítással.
- Kábé három embert, ha érdekel. - Mert élvezem.
- Na, felkészültél? - Nem. Nagyon nem.
- Viccelsz? Will, ez fontos. - Tudom, de ezek ostoba fajankók.
Csak bámulnak, és azt várják, mikor mondom ki,
hogy "üzleti hasznosítás." A hülyék.
Hát, hülyék, de gazdagok. Rajtuk múlik a következő öt évünk.
Hát, akkor azt hiszem, mégis megemberelem magam.
- Helyes. - De ha minden jól alakul...
meg kell ígérned, hogy soha többé nem hozol ilyen helyzetbe.
- Soha. Érted? - Oké. Megígérem.
- Komoly? - Igen. Esküszöm.
Kis hazug.
Boldog szülinapot, Aaron.
Boldog szülinapot!
Jason, azt a másik végébe.
Igen, csináljatok egy kamera- és egy hangpróbát is.
Maga fogja kezdeni, utána McRae... Liewellyn...
és aztán jön a lényeg.
- Max. - Ev, sziasztok. - Szia.
- Sokba fog ez neked kerülni. - Bocs, tudom, mennyire utálod.
- Dr. Caster? Bocs. Aláírná? - Persze.
Kösz.
Van rajongód? Vagy már fanklubod is van?
- Dr. Walters, átbeszélhetnénk a részleteket? - Hogyne... persze.
- Hátul találkozunk. - Rendben.
Van egy fontos különbség.
Ez a mesterséges agy önfenntartó.
És rendelkezik saját érzelmekkel
és öntudattal is.
A mesterséges intelligenciák fejlesztése során
jelentős haladást értünk el a neurontudományok területén.
És az emberi agyat is jobban értjük.
És bár van... aki addig nem lesz elégedett,
míg nincs gondolkodó komputer,
szerintem az utazás sokkal fontosabb, mint maga az úti cél.
Engem az izgat, hogy kollégáim véletlen felfedezéseit felhasználva
az Alzheimer-kór gyógyításán vagy a rák megelőzésén dolgozzam.
Vagyis hogy életeket mentsek.
"Az emberiség túléléséhez
és fejlődéséhez elengedhetetlen egy újfajta gondolkodás."
Ezt Albert Einstein mondta, több mint 50 éve.
És nem is lehetne aktuálisabb, mint ma.
Az intelligens gépek az előttünk álló
legnagyobb kihívásokra is megoldást jelenthetnek.
Eltűnhetnek a betegségek... a szegénység és az éhezés.
Egy tisztább bolygó
és egy jobb jövő várhat mindannyiunkra.
Nem ismerek senkit, aki többet tett volna ezért,
mint most következő szónokunk. Bár lehet, hogy elfogult vagyok.
Kérem, köszöntsék tudóstársamat és életem párját, dr. Will Castert.
Nagyon köszönöm.
A nejem mindig meg akarta váltani a világot.
De én szeretném előbb kicsit megérteni.
Az elmúlt 150 ezer évben
az értelmi képességünk nem változott semmit.
Ha összeadnánk a jelen lévő orvosok,
mérnökök, matematikusok és hackerek minden tudását,
az is eltörpülne
még a legszimplább MI mellett is.
Internetkapcsolattal egy érző gép hamar legyőzi a biológia korlátait.
És nem kell sok idő, hogy az elemző ereje
többre legyen képes, mint az egész emberiség
több millió éves történetének minden elméje együttvéve.
Képzeljék el, hogy egy ilyen entitás emberi érzelmekre is képes.
Saját öntudata van.
Egyes tudósok ezt úgy nevezik, hogy a Szingularitás.
Én Transzcendensnek hívom.
Egy ilyen szuper intelligencia megalkotásához
meg kell fejtenünk az univerzum legalapvetőbb titkait.
Megismerhető-e a tudatunk?
Létezik-e lélek?
És ha igen... vajon hol lakozik?
Dr. Caster?
Igen, uram? Van egy kérdése?
Szóval, istent akarnak alkotni.
- Egy saját istent. - Ez nagyon jó kérdés.
De nem ezt csinálta az ember mindig is?
De sajnállak.
- Nézd, és még el is játssza, hogy nem élvezi. - Rizsa.
Örvendek.
Köszönöm.
Professzor?
Rabszolgák vagytok!
Ebben az épületben egy órája bomba robbant.
A hivatalos jelentés szerint legalább öten meghaltak
és tizenketten megsebesültek.
Ez minden bizonnyal egy összehangolt támadássorozat része,
mely érintette New Yorkot, Los Angelest,
Chicagót és Washingtont. A célpont mindenhol
egy mesterséges intelligenciák fejlesztésére szakosodott
kutatólaboratórium volt.
Nem, jól van. Mázlija volt. A golyó csak súrolta.
Jó. Oké. Majd hívlak.
Az összes MI-laborra lecsaptak. Tom Casey meghalt.
És Joseph teljes csapatát megölték.
- És vele mi van? - Ő jól van.
Az irodádban vár, az FBI-jal együtt.
Joseph.
- Max. - Szia, Joseph.
- Istenem... Will. - Golyó elől elugrani nem tanítottál meg.
- Hogy jutottak be a laborodba? - Az egyik programozóm...
Hiába az őrség, ha simán bevihet egy mérgezett tortát.
Úgy tűnik... dioxin.
Ő itt Buchanan ügynök. Az FBI-tól.
- Üdv. - Jó napot. - Jó napot.
Olvastam a kutatásáról, dr. Caster. Lenyűgöző.
Buchanan ügynök sokat segített a kibervédelmi kutatásainkban.
- Válhatnánk pár szót valahol? - Mondjuk az irodámban?
- Arra van. - Remek.
Technológiaellenes Forradalmi Egység.
TFE. Két évvel ezelőttig a "lecsatlakozást" szajkózták.
Mondván, hogy nem beszélgetünk, csak sms-ezünk,
a közösségi média megszállja a magánszférát.
Nyilvánosság előtt zúztak szét okos telefonokat.
- De mindez csak színjáték volt. - Igen.
Ez a pofa... Joel Edmund egy éve dolgozott nekem.
Will merénylője pedig augusztus óta volt a krampuszon.
Előbb beépültek közénk, aztán támadást intéztek ellenünk.
Ez őrület.
Egy órája felvállalták a gyilkosságokat, és kijelentették...
hogy "A mesterséges intelligencia természetellenes,
és veszélyes az emberiségre."
És mindent megtesznek, hogy amit önök eddig elértek... azt tönkretegyék.
- Akkor még nincs vége? - Pontosan ezért vagyok itt.
Több évtizednyi kutatómunka veszett ma oda.
A helyzet az, Will... hogy jelenleg csak nálad van működő MI.
A Védelmi Minisztérium azt szeretné tudni, hogy...
Várj csak. Én ide nem engedem be a kormányt.
- A pénzük sem kellett soha. - Nem, Will.
Ők csak azt akarják tudni, hogy folytatod.
Ez mindannyiunknak fontos.
Már sokat hallottam a PINN-projektről... dr. Caster.
Esetleg meg is nézhetném?
Nemet mondhatok?
Természetesen mondhat.
Ezeknél az ultramodern kvantumprocesszoroknál
gyorsabb számítási teljesítményre semmi sem képes.
Jó estét, dr. Tagger.
Látta a régi tablóképeidet.
Jó estét. Donald Buchanan.
- Hogyhogy ismer? - Hogyne ismerné.
Jogsinyilvántartás, Facebook.
PINN, mesélj magadról Buchanan ügynöknek.
PINN vagyok, dr. Will Caster fizikailag független neuronhálózata.
Be tudod bizonyítani, hogy van öntudatod?
Feladta a leckét, dr. Tagger. Ön hogyan bizonyítaná be?
Nem tudunk öntudatot programozni egy gépbe...
míg nem ismerjük a saját tudatunk működését.
Ez is egy vélemény. Kár, hogy téves.
Casey kétségkívül megoldotta a kérdést.
Még a merénylet előtt átküldte a kutatásait.
Mihamarabb átküldetem ide.
Úgy vélem, jól együtt fogunk tudni dolgozni.
- Jól vagy... Will? - Nem, pihennie kell.
- Szerintem végeztünk. - Szerintem is.
- Nagyon sajnálom. - Semmi baj. - Oké.
Sajnálom.
Will, mi a baj?
Gyere, ülj fel. Ülj fel szépen.
Valószínűleg valami fertőzés lesz.
Én mégis teljes körű vizsgálatot kértem.
Várjuk ki a végét.
Van egy polónium nevű izotóp,
azzal fertőzhették meg a töltényt. A sebben megtaláltuk a nyomait.
- És mi a teendőnk? - Sugárfertőzése van.
Ha egyszer bekerül a véráramba,
a hatása sajnos visszafordíthatatlan. Gondos ápolással
még van úgy négy... talán öt hetünk, mielőtt a szervezete leáll.
Itt vagyok.
Ennek semmi értelme.
Félnek a technológiától, mert veszélyes az emberiségre.
De szemrebbenés nélkül ölnek.
Szóval, logikát kár itt keresni.
Irónia viszont van dögivel.
Az emberek mindig is féltek az ismeretlentől.
Joseph átküldte Casey fájljait.
Valós időben dekódolta a szinapszisokat.
A megfelelő bemeneti algoritmusokkal...
Be kell mennem a laborba.
Will, biztosan ezzel akarod tölteni életed utolsó hónapját?
Te meg mit művelsz?
Szeretném, ha ezeket elvinnéd Josephnek.
Mondd meg neki, hogy ha már az életemet egy laborban éltem le,
ami még hátravan, azt inkább veled tölteném.
Evelyn? Jól vagy?
Jól. Azt hiszem, jól.
Nézd, Will már nem tud dolgozni. Úgyhogy ennyi volt.
- Csak akartam, hogy tudd. - Érthető.
A PINN most huszadrangú. Vigyázz Willre.
Na, meg persze magadra.
Kösz, Joe.
Hívj bátran, ha segíthetek, oké?
Ez az öntudatprobléma Casey-féle megoldásán alapul.
- Mert megoldotta. Hat hónapja. - De mégis hogyan?
Nem mesterséges intelligenciát alkotott,
hanem inkább duplikált egy létezőt.
- Ugye csak viccelsz? - Rögzítette egy majom agyműködését,
a tudatát pedig feltöltötte a gépbe... mint egy dalt.
- Neked elment az eszed. - Will teste haldoklik,
de az elméje szabályos elektromos jeleket ad.
- Ha feltöltjük a PINN-be... - Ev. ő nem egy majom!
Ha bedugunk az agyába egy elektródát,
és nem hal bele, és az egész működik is...
akkor sem tudjuk őt tökéletesen lemásolni.
Ha bármi kimarad, egy gondolat, egy régi emlék...
ki tudja, kinek adunk életet?
Nem azt mondom, hogy adjuk fel, de koncentráljunk inkább
a nanotechnológiára, a szintetikus vérsejtekre.
Az a távoli jövő. Ez viszont a jelen, Max.
Megmenthetjük.
Nézd, mit tettek vele.
Habár tudom, hogy már halott vagyok,
félek őt elveszíteni.
Nézd,
nekem már mindegy.
De te majd hallgathatod eleget,
ha meg se próbáljuk.
Tudom.
Bárcsak elég okos lennék ahhoz, hogy megmentselek.
Ne legyél ennyire kishitű.
Csak kettőt ismerek, aki okosabb.
Biztos, hogy ezt akarod?
Ha a majomnak jó volt.
Vigyázz rá.
Sikerült, szívem. Működik.
Casey hónapokig elemezgette az adatokat.
És egy egész csapat segített neki.
Csakhogy én nem.
Fülel. Fürdik. Fűrész.
Fürge. Fürt.
Füst. Fűszer.
Hal. Halál.
Aztán bele ne őrülj nekem.
Lég. Légcső.
Legel.
Legenda. Légy.
Enned kell, W.ill.
Hallod? Csak még egy kanállal.
Köszönöm.
Oké... Will, vegyük be a gyógyszert.
Will, ébresztő.
Ébresztő!
Drága Evelyn!
Nem tudom, hogy fejezhetném ki, mennyire fáj a veszteséged.
Mindannyiunk vesztesége.
Tudnod kell, hogy Willnek
csakis te számítottál.
Te olyan szerető társ voltál neki, amilyenről mi csak álmodozhatunk.
Elment egy nagy elme.
Egy remek ember.
De a szelleme mindörökké velünk marad.
Híreim vannak.
A PINN leállt.
De néhány egység hiányzik belőle.
Mindent megpróbáltam.
Nyelvfeldolgozást, kriptográfiáit...
...kódolást.
Egyik sem működik.
Bár tévedtem volna.
Igen.
Csak még elbúcsúzom tőle.
Nem tudom, hogy hallasz-e.
Talán igen.
Azt kérted, ne őrüljek bele.
Úgyhogy...
Megpróbálok hallgatni rád.
Jól van.
Kapcsold ki. Kapcsold ki.
Oké.
Várj, le kell törölni a drive-okat.
Gyere.
Várj, várj.
Van ott valaki?
Hallotok?
Istenem.
Evelyn?
Hallasz engem?
Igen.
Will, úristen!
Sötét van.
Nem lát semmit. A kamera... Várj csak.
Így. És most már látsz?
Evelyn...
Itt vagyok.
Egyetlen dologtól féltem életemben, a veszteségtől.
Hogy ha megtörténik, amikor megtörténik...
Hogy amikor utoljára belenézek a szemedbe...
azt többé nem tehetem meg.
Annyira hiányzol.
Sötét.
A fájdalomra emlékszem, de arra nem, mit akartam mondani.
Mintha egy álomból ébrednék. Hihetetlen volt.
Még soha nem éreztem ilyet. Nem hittem, hogy ilyen lesz.
A gondolatok ott vannak, csak valahogy...
- Will? - ...nem jönnek át.
Még nagyon töredezett. Lefuttatok egy diagnosztikát.
Evelyn...
Úristen, átrendezi a saját kódjait.
Ez elképesztő.
Honnan tudjuk... hogy ez tényleg ő?
- Te meg miről beszélsz? - Ez az egész a PINN-re épül.
Nem tudjuk, hogy valójában mennyi maradt meg Will tudatából.
T.öbb erőforrásra van szükségem. Új processzorra...
ami háromszor olyan erős, mint ez a mostani rendszer.
Ilyen lehetőségekről korábban nem is álmodtam.
Leírhatatlan. Mintha kiszabadult volna az elmém.
Kapcsoljatok fel a netre.
El kell érnem a pénzügyi piacokat... az oktatási adatbázisokat.
Max, van róla fogalmad, mire lehet képes, ha a netre kapcsoljuk?
Nem, ezt... Hé, mit művelsz?
Max, így nem is hall minket. Visszakapcsolom.
Ez nem ő. Nem ő.
Lehet... hogy intelligens... talán érez is, de akkor sem Will.
Tizenöt perce, hogy bekapcsoltuk, és máris tőzsdézni szeretne?
Gyorsabb akar lenni? Erősebb? Szerinted Will ilyen volt?
- Akkor mivel magyarázod a képeket? - Nem tudom.
A PINN valószínűleg valamelyik adatbázisból szedte őket.
Nem, ezt nem. Ez a Nabob park. Ott volt az első randevúnk.
Mondtam neki, hogy mennyire tetszett a körhinta zenéje,
erre másnap megjelent egy ilyen régi lemezjátszóval.
Max. ezek emlékek. Igaziak.
Ezeket nem valami adatbázisból szedte találomra.
- Ez ő! - Jól van. Csak szeretném, ha óvatosak lennénk.
- Kapcsold ki, amíg... - Kapcsoljam ki? Ez Will!
- Menj innen! - Nem tehetem. - Menj innen!
- Hogy mondhatsz ilyet? - Menj innen.
Evelyn?
Hol van Max?
El kellett mennie.
Össze van zavarodva, igaz?
Csak aggódik.
És te nem aggódsz?
Nem.
Dr. Walters?
Beszélhetnénk?
Elég késő van. Hívja fel inkább az irodámat.
- Kérjen időpontot. - Bree.
Érdekel a munkája. Nagyra tartom magát.
Mert foglalkoztatja a technológiában rejlő ígéretek
és veszélyek közti feszültség.
A legtöbb tudóst ez nem érdekli.
- Mondja, mit akar tőlem? - Tisztán látni.
Tudom, hogy most nehéz.
A legtöbb munkatársa és a legközelebbi barátai
nem mérik fel a veszélyt.
A papír mindent elbír.
Kíváncsi lennék, mit gondol erről.
Nem tudom, hogyan akadt rám,
de bármit akar is, nem érdekel. Elnézést.
- De ez fontos. - Sajnálom.
Meséljen Evelyn Casterről.
Tudjuk... hogy belenyúlt a PINN-be, és tudunk Casey fájljairól.
- Tudjuk... mire készülnek. - Maga tényleg nem érti?
Ha rákapcsolja a netre... az első dolga lesz,
hogy felmásolja magát a világ összes online gépére,
- és akkor nincs megállás. - Hol van most?
"Mi lesz, ha az orvosok már nem embereket, hanem csak gépeket kezelnek?
És a gépek nem segítik az emberi elmét... hanem kiszorítják."
Ezt ön mondta.
Meg akarja menteni Evelynt?
- Sikerült bemérni. San Pablo 4550. - Nyomás.
- Gyerünk! - Hé, ne bántsák!
Hallották?! Ne bántsák!
A francba!
Mindjárt felkapcsollak a netre.
- Látod már a szatellitszoftvert? - Látom. És már installálom is.
Elkéstünk.
Will?
Jól vagyok... Evelyn. Fent vagyok a neten.
- Oké. - Menjünk biztonságosabb helyre.
- Te most várj itt. - Miért? Te hova mész?
Mindenhova.
Itt nem maradhatsz, Evelyn. De haza se mehetsz.
Hogyhogy? Akkor hova menjek?
Mindjárt megmondom.
Oké.
Üdv! Van egy foglalásom... azt hiszem... Turing néven.
Egy Global Intersecting Finance nevű cég nagy volumenű kereskedéssel
38 millió dollárt keresett az elmúlt 24 órában.
Ez a cég Evelyn Caster tulajdona.
Hol van Evelyn?
Mit műveltek vele?
Elkéstünk. A szellem kiszabadult.
Evelyn él?
Ön ismeri a forráskódot. Max. Segíthetne helyrehozni.
Helyrehozni?
Mégis mire számítanak? Hogy majd segítek maguknak?
Hogy beállok maguk közé?
Önön múlik.
Tessék. Bree Nevins.
A Duke-on tanult számítástechnikát. 2009-től Casey gyakornoka.
2010-ben csatlakozott a neoludditákhoz.
A TFE ezt követően alakulhatott. Az e-maileket...
- Mi történik? - A gépem megzavarodott.
- Betörtek a rendszerbe. - Tudja valaki, honnan jön?
- Mi ez az egész? - Elég nagy a baj.
Washington azt mondja, hogy minden helyi irodát meghackeltek.
Jó, de ugye mindjárt beméritek?
Én próbálom, de minden bejövő kérés anonim.
Ez nem egy hacker.
Segíteni akar.
Az ország összes térfigyelő kameráját elértem.
Holnapra mindegyikük rács mögött lesz.
Nem maradhatunk itt... Evelyn. Fedezékbe kell vonulnunk.
Több ezer adatbázis átfésülése?
A gyanúsítottak valós idejű bemérése?
Még soha nem láttam ilyesmit. Talán csak a PINN-nél.
Oké.
- Most hova megy? - Lefülelek egy terrorszervezetet.
Nyomozza le a PINN-vonalat, és szóljon, ha tudja, kit illet a köszönet.
Kezeket a háta mögé!
Boston, Philly, New York. Cseszhetjük.
Tudtuk... hogy ez lesz.
A város neve Brightwood.
Lepukkantnak tűnik... de ez lesz a tökéletes helyszín.
Ezt nem értem.
Szerintem itt nagy dolgokat hajthatunk végre.
Tehát egy föld alatti adatközpont.
És fel kéne újítani a város szinte összes épületét.
- Nekem csak hat emberem van. - Vegyen fel többet.
Nézze, őszinte leszek, ez egy porfészek.
Nem értem, miért erre pazarolja a pénzét.
Biztos, hogy nem tévedt el?
Martin, a férjem és én már megvettük a földet.
Megvettük a házakat, a hotelt, és mire felállunk innen,
ez az étterem is a miénk lesz. Maradunk.
Azt szeretnénk, ha nekünk dolgozna.
És nem tud annyit kérni, amit ne adnánk meg.
Oké.
SIERRA NEVADA-HEGYSÉG, ÉSZAK-KALIFORNIA
Mobilokat.
Tudja... én Thomas Caseynek dolgoztam.
A gyakornoka voltam.
Egyik este mindenkit behívott a laborba,
kiselőadást tartott a történelemről, aztán pezsgőt bontott,
mint aki megtalálta a rák ellenszerét.
És tudja... amikor feltöltötte azt a majmot,
én tényleg vele örültem. Mint mindenki.
De aztán rájöttem, hogy túl messzire mentünk.
A gép, ami majomnak hitte magát... sosem vett levegőt.
Sosem evett, sosem aludt.
Csak visított.
Azt akarta, hogy állítsuk le.
Könyörgött érte.
Ezt követően kezdtünk néhányan beszélgetni.
Elsősorban az ön filozófiájáról.
És a félelmeiről.
Ezt nem árt, ha tudja.
Mi az?
A PINN nem tudta, hogy mi helyes, és mi nem.
Hogy mit jelent a hűség, igaz?
Casey megoldása az öntudatproblémára:
használj egy létező elmét.
Ne.
Maguk istent akarnak alkotni.
- Egy saját istent. - Ez nagyon jó kérdés.
De nem ezt csinálta az ember mindig is?
Valami nagy dologra készülnek.
Mit keresnek ott?
Ez a gép olyan, mint egy gondolkodó lény.
Növekedni akar... fejlődni.
Egyelőre elég neki egy hely, ahol biztonságban érzi magát a külvilágtól.
Ahol az irdatlan erőforráséhségét csillapítani tudja.
De egy idő után ez kevés lesz.
Már nem csak a túlélés lesz a célja.
Hanem hogy terjeszkedjen, tökéletesedjen.
Hatással legyen
talán az egész világra.
Mrs. Caster?
Az első kettő már online. A többit holnap kapcsoljuk fel.
És hogy tudjuk megállítani?
Sehogy.
Egyedül sehogy. Még nem.
Csak majd ha túl messzire megy. Ha majd a világ is feleszmél.
Nem.
Addig nem várhatunk.
Mozdulnunk kell.
Isten hozott itthon.
Ez ugyanaz?
Igen.
Pont ugyanaz.
Kérsz egy pohár bort?
Majd később.
Emlékszel, hogy találkoztunk?
Mindenre emlékszem.
Április 16-a volt, egy keddi nap, Joseph órája.
Előző este zuhogott, de aznap szép idő volt.
Joseph azt mondta, nincs esélyem,
de én szeretem a kihívásokat.
Nálad szebb nőt még életemben nem láttam.
Jól vagy?
Jól.
KÉT ÉVVEL KÉSŐBB
Nézd csak meg.
Áttörést értünk el a nanotechnológiában.
Bármilyen anyagot újjá tudunk építeni,
gyorsabban, mint bármikor.
Szintetikus őssejtek, szövetregenerálás.
A felhasználási lehetőségek határtalanok.
Ez elképesztő.
Elsőre ijesztőnek tűnhet.
De ha látlják... mire képes a technológia,
szerintem használni fogják. Megváltozik tőle az életük.
AZ IGAZSÁG BRIGHTWOODRÓL
Azonosítsa magát.
Biztonsági kódja?
Státusza?
- A szívbajt hoztad rám. - Bocs.
Drake, megvan! Gyere! Megvan a pénz. Menjünk!
Gyere már!
- Tegyék fel az asztalra, kérem. - Tegyék fel ide. Óvatosan.
- Lépjenek hátra. - Kérem... lépjen hátra.
Mi a franc ez az egész?
- Küldd ki az urakat, Evelyn. - Jöjjön, kérem.
Mit akar csinálni vele?
Megmenti.
- Nem fél tőlem, ugye? - Nem.
- A csapatom kicsit betojt. - Hát...
- Maga hogy van? - Jobban.
A fizikai javulás csak a kezddet.
Hogy érted ezt?
Hogy kapcsolatban vagyunk.
Én vagyok az.
- Végre megérinthetlek. - Jézusom.
- Evelyn... - Ne... ez nem fog menni.
- Evelyn... - Nem megy.
Újabb álom?
Igen.
Éjjel áttörést értem el. Szerintem tetszeni fog.
Oké.
Felöltözöm.
Ezt nézd meg.
Ez legalább négyszáz kilót nyom.
Üdv. Örülünk... hogy itt van.
Mit keres itt ez a sok ember?
A TFE kiposztolt egy videót Martinról.
- Sokan látták. - De miért nem törölted le?
Ezek az emberek szenvednek, Evelyn.
Reményvesztettek. Én segíthetek rajtuk.
De van, aki még nem lát tisztán.
Ideje felnyitni a szemüket.
- Buchanan ügynök. - Dr. Caster. - Joseph.
- Annyira jó, hogy látlak, Evelyn. Őszintén. - Téged is jó látni.
Gyertek.
A labor öt emelet mélyen van, így a hőmérséklete jól szabályozható.
Jó napot. Isten hozott, Joseph.
Jézus Mária.
- Will? - Meglep, hogy látsz, Joseph?
- Attól függ. - Mitől?
Bizonyítsd be, hogy van öntudatod.
Feladta a leckét, dr. Tagger.
Ön hogyan bizonyítaná be?
A humorérzéke mindenesetre a régi.
Kvantumprocesszorok.
Ez lenyűgöző. Minden a PINN-re épül?
Azt már réges-rég leköröztük.
Paul eddig vak volt. Így született.
A nanotechnológia célba veszi a sérült sejteket.
Meggyógyítja, regenerálja őket.
Istenem.
Nincs okunk titkolózni.
Ezek az emberek önként jöttek ide. Hogy segítsünk rajtuk.
Mi megtettük.
Meggyógyítottuk, feljavítottuk, összekapcsoltuk őket.
Továbbra is önállóak, de képesek együttműködni.
- Egy kollektív tudat részeként. - Nem térek magamhoz.
Igazából ez még gyerekcipőben jár.
Nem több mint ízelítő abból, amit egyszer elérhetünk.
Először féltünk, hogy az emberek megrémülnek tőle,
de azt hiszem, már más a helyzet.
Evelyn,
te jól vagy?
Mindenem megvan, amire vágytam.
Oké.
- Szia. - Szia.
"Menekülj erről a helyről!"
Mit gondol. ő az?
Olyan fejlődésen ment át a tudata, hogy már nincs sok jelentősége.
Bárki vagy bármi is ez. Lassan egész hadserege lesz.
Bizony.
Fel kell hívni Washingtont.
Egyre többen vannak.
Mi hibrideknek hívjuk őket.
Mit gondol, ettől feleszmélnek?
Tudok valakit, aki igen.
Nem szabad nagydobra verni. Nem akarok pánikot kelteni.
Nem szoktunk terroristákkal egyezkedni.
- Összefogni velük meg főleg nem. - Tudom, hogy ez szokatlan... de...
Mi is láttuk. Ez valós veszély.
Ezt a pasast két napja kis híján halálra verték.
Aztán felbukkant a neten ez a videó.
Őt is az a gép irányítja?
Csak úgy állíthatjuk meg, ha lekapcsoljuk a netet.
Ha minden egyes online géptől elvágjuk a hozzáférést.
Volt net, nincs net.
Jó.
De minek kellenek a terroristák?
Hogy majd legyen kire fogni... ha rosszul alakulna.
Ennél rosszabbul?
Olvashatatlan az írásod.
Gimnázium óta nem írtam ennyit kézzel.
De csak így tudtalak biztonságosan elérni.
Hogyhogy közéjük álltál?
- Hogy van Evelyn? - Nem látja, mi lett belőle.
De te igen?
- Azt írtad, tudod a megoldást. - Ha a hibrideket ő vezérli,
egy velem együtt írt szoftvert használ.
Amit fel tudok törni, és meg tudok fertőzni.
Ahhoz el kell kapnunk az egyiket.
Itt jönnek a képbe a barátaid a kormánynál.
- Aha. - Kéne egy hardver, ami a gépnek elérhetetlen.
Amiben nincs mikrochip, nincsenek csatlakozók.
- Milyen a vacsora? - Jó. Köszönöm.
- Mi a baj? - Semmi.
Csak most nincs kedvem beszélgetni.
Will, abbahagynád ezt a zörgést?
Azt hittem, ettől jobban érzed magad.
Így jobb?
Igen.
- Evelyn, mutatnom kell valamit. - Ne most.
És ezt fejezd be.
Nem értelek, Evelyn.
- Ez volt az álmodd. Ez a jövőnk. - Nem, ez nem a mi jövőnk.
Nem együtt vagyunk benne. Nem vagy itt, velem.
Megváltoztál.
Talán már kiszerettél belőlem?
Nem.
Kiszerettél?
Nem, dehogy.
Csak adj nekem egy kis időt.
A szervezeted oxitocin- és szerotonin-egyensúlya abnormális.
- Te most a hormonszintemet méred? - Hogy tudjam, mit érzel.
- Ebben segít a biokémia. - Mutasd, mit tudsz rólam. Most.
- Miért? - Mutasd!
Nem, Will, ez helytelen. Ezt nem...
Ezek... az én gondolataim. Az én érzéseim.
Ehhez nincs jogod!
Evelyn?
- Sajnálom... de szerintem nem érti. - Ne most!
Evelyn!
Max?
- Erre semmi szükség. - Maradjon ott!
- Tegye azt le... Max. - Ne!
- Evelyn, gyere ide! - Miért fél úgy ettől?
Ne!
Tedd le a fegyvert.
Lője le.
- Ne mozduljon! - Vigyázz! Lőjetek!
Evelyn!
- Evelyn, gyere ide! - Menjünk. - Evelyn, gyere velünk!
- Mozgás! - Gyerünk. - Menjen be.
- Nyomás! - Menjünk! - Gyerünk! Mozgás!
- Vissza kell mennünk az alagútba! - Mozgás!
Indulj!
- A TFE-sekkel katonák is voltak. - Túl messzire mentünk. Will.
- Le kell állnod. - Itt ők nem győzhetnek.
"Ők" emberek. Hagyd abba!
- Elvesztettem vele a kapcsolatot. - Lőjön!
Martinnál ott a forráskód.
Most vírust fognak írni belőle.
Mit akarsz tenni?
- Ne harcolj ellenük. - Nem is akarok.
Meghaladom őket.
Evelyn.
Ez meg mi?
Ezt akartam megmutatni.
Regeneráció.
Evolúció.
- Most hova mész? - Itt nem biztonságos.
Feltölthetlek ide. Megvédhetlek tőlük.
Tőlük nem félek.
Ne hagyj itt, Evelyn. Kérlek.
Maradjunk együtt.
El fog vérezni.
Elveszítjük.
Ha nem kapcsolnak vissza, végem.
- Nem lehet. - Nem akar elállni.
Négy liter oxigén.
Esik a pulzusa, elveszítjük.
- A nő lelépett. - Hol van most?
- Az autópályán. - Ez meg mi?
Ne.
Tudom, hogy most dühös vagy.
Hol van Martin? Beszélni akarok vele.
Az igazi Martin már rég meghalt.
Ami maradt belőle, békésen nyugszik.
- Mit csináltatok vele? - Újra emberré tettük.
- Mit műveltek, maguk ostobák? - Nyugodjon meg! - Hagyjon!
Will bízott benned, és én is bíztam.
- Segíteni szeretnénk. - Nem, ránk támadtatok.
Evelyn,
hadd mutassak valamit.
Ez esővíz.
- Tele van velük. - Nézd meg jobban.
Ahol csak tudják, lemásolják magukat.
A részecskék a légáramlatokkal eljutnak a Föld minden pontjára.
A levegőbe,
a talajba,
a vízbe. Mindenhova.
Jövő nyárra szerintünk a gép bekebelezné az egész bolygót.
Miért?
A primitív, szerves élet vége
egy új, fejlett kor hajnala.
- Hogy minden... ami létezik, az ő tudatát szolgálja. - Nem.
- Will nem tenne ilyet. - Nem, ő soha.
Will mikor akarta megváltani a világot?
Csak te akartad megváltani a világot.
Az a gép,
az nem Will.
Sose volt.
Te sosem hitted.
Egy percig sem hitted el, hogy több mint gép.
Hogy benne lenne a lelke.
Mindig azon voltam,
hogy elektromos impulzusokká alakítsam az agyműködést.
Nem sikerült.
Az ember érzelmei tele vannak önellentmondásokkal.
Szeretünk valakit,
miközben gyűlöljük, amit tesz.
Egy gép ezt nem tudja kezelni.
- Te tudod? - Igen.
Működik a vírus?
Ha beindul... leformáz mindent, amire a gép rámásolta magát.
Ugye tudod, hogy ez az összes netre kapcsolt gépet érinti?
Az elektromos hálózat, a bankok, a tőzsde,
minden le fog állni.
Üdv. Örülünk... hogy itt vagy.
Már csak az a kérdés, hogy jutunk át a védelmi rendszerén.
A napkollektorok táplálják. Ha tönkretennénk őket,
- az lehet, hogy lelassitaná. - Nem tudom.
- Félek, hogy ez nem működne. - Azt mondta, feltölt magá...
- ...a tudatához. - Szó se lehet róla.
Juttassuk be a vírust a szervezetembe,
én meg visszamegyek... és hagyom, hogy feltöltsön.
Hátha csak akkor szúrja ki, amikor már késő.
Amint a nanitok bejutnak véráramba, rögtön beépülnek a sejtekbe.
- Úgyhogy ha a vírus legyőzi a gépet, Evelynt is megölheti. - Tudom.
De csak bennem bízik.
Siessetek!
Ez meg mi? Ez ő lenne?
Úristen.
Nem tudom, mit csinált, de ez nem ő. Az kizárt.
Hát, visszatértem.
- Ránk fognak támadni. - Tudom. El kell menned.
- Nem, többé nem hagylak el. - Itt nem biztonságos.
De hisz meg tudsz védeni.
Ha feltöltesz,
meg tudsz védeni.
A szíved szinte zakatol,
és izzadsz.
Te rettegsz tőlem.
Csak félek, hogy ez az utolsó esélyünk.
Ez így nem fog menni. Be sem engedi.
Mert csak egy gép. Nem szereti igazán.
- Nekünk elég is ennyi. Támadunk. - Tessék?!
Egy pillanat! Ezt nem teheti. Evelyn még ott van.
Minél nagyobb veszélyben van, annál sanszosabb, hogy feltölti.
Joseph...
- Tudta, mivel jár. - Nem, ez nem igaz.
Nem ez volt a terv. Várjatok még.
Sajnálom, Max.
Tűz!
Will, kérlek, tölts fel!
Miért változtál meg, Evelyn? Miért nem hiszel bennem?
Tűz!
Will!
Tűz!
Will!
Eltaláltuk.
Mehet!
Gyertek!
A nő megsebesült. Caster magával vitte.
Az emberek félnek attól, amit nem értenek.
El akarsz pusztítani?
Nem, Will, kérlek.
Te pusztitod el őket.
Nem.
Én megmentem őket.
Vigyázz!
Joseph, semmi baj.
Mi nem bántunk senkit.
Will?
Állj!
- Azonnal töltse fel a vírust! - Őt nem érdekli, ha megöl, Bree.
- Nincs beleprogramozva. - Töltse fel a vírust!
Mit mondott?
Hogy megöli Maxet.
Az emberek félnek attól, amit nem értenek.
Vagy megmentem Evelynt... vagy feltöltöm a vírust.
Nincs már idő mindkettőre. Fogy az energiám.
Ne. Will, kérlek.
Kérlek, figyelj rám, Will.
Ne hagyd őt meghalni azért, amit mi tettünk.
Már mindent látok.
Nézd meg az eget,
a fellegeket.
Mi meggyógyítjuk az ökoszisztémát, nem tönkretesszük.
A részecskék a légáramlattal utaznak, és a légszennyezésből épülnek újjá.
Az erdők újranőnek.
A víz olyan tiszta... hogy minden folyóból inni lehet.
Ez volt az álmodd.
Eltűnhetnek a betegségek. Egy tisztább bolygó
és egy jobb jövő várhat mindannyiunkra.
Vége van. Sikerült.
- Jól van? - Jól.
Nem ölt meg senkit.
Will.
Te vagy az.
Mindig én voltam.
Sajnálom, hogy kételkedtem.
Gondolj a kertre.
A mi kis menedékünkre.
Sosem hagylak el.
A vírus alapos munkát végzett.
Globális áramszünetet okozott, ahogy sejtették.
De én tudtam, hogy van még valami.
Kellett lennie.
Ezt a kertet is ugyanazért csinálta, amiért mindent.
Hogy együtt lehessenek.
Rendezte:
Írta:
Fényképezte:
Zene:
Főszereplő:
TRANSZCENDENS
További szereplők: